- Panebože. - Sedí se tu hezky.
- Promiň, ale ty v tom křesle? - Myslím si, že bych byl
sakra dobrej prezident.
Ty bys tomu úřadu dodal opravdovou důstojnost.
Není zač, Ameriko.
LETOS V ŘÍJNU
Vítejte v Zombielandu.
Život je tu o více věcech než jen o přežití.
Jsme rodina. Dysfunkční, to určitě.
- Ale která rodina není? - Šťastné a veselé.
- Co by sis přála, holčičko? - Vážně bych si přála,
abys mi přestal říkat "holčičko".
- Víš, co bych si přál já? - Ty mi seš u prdele.
Jsem fakt ráda, že jsme zase na cestě.
Panebože, moc se omlouvám. Ahoj, jsem Columbus.
- Madison. - Tohle je Tallahassee.
Nazdar, Paule Blarte. To je tvůj táta?
Upsík. Zapomněla jsem to pravidlo o pásech.
- Páni, takže ona ví pravidla? - O pár z nich jsem jí řekl.
- O 73. Je jich snad víc? - Ty jsi roztomilá.
Líbíš se mi.
COLUMBIA PICTURES UVEDE
Moje sestra zmizela.
Nabrala po cestě kluka z Berkeley.
- Berkeley?! - Asi nemáš trávu, co?
Vypadám jako typ člověka, co by s sebou měl trávu?
- Omlouvám se. - Bum! Jo.
Nic proti hipíkům nemám, jen bych jim nejradši rozmlátil držky.
Dojedeme si pro ní. Vyjíždíme za úsvitu.
- Začni mluvit. - Ty první.
Jmenuju se Tallahassee.
Umři, umři, zombíku!
Rozsviťte je!
ZOMBIELAND 2: RÁNA JISTOTY
Vypadni! To je moje auto.
Omlouvám se, malý Elvisi.
Je to mnou, nebo ti tak trochu připomíná...
- Nelíbíš se mi. - Nelíbíš se mi.
- Vůbec. - Vůbec.
Asi si blbě zaparkoval.
Nebo teda zaparkoval na autě.
- Snad nedostaneme pokutu. - Co se to tu děje?
- Co? - Zdravím, lidi.
Halucinuju?
V KINECH OD ŘÍJNA Překlad: Jan Vohralík