Jmenuju se Auggie Pullman.
Příští týden jdu do páté třídy.
A protože jsem nikdy nechodil do opravdové školy,
jsem docela vyděšený.
Uvidíme se později.
Auggie, nechat se vést do školy je trapas.
– Ty ale nejsi trapný. – Já vím, ale…
Ale většina tátů ano.
A tyhle helmy taky.
Bože, ať jsou na něj hodní.
PODLE UZNÁVANÉHO A ÚSPĚŠNÉHO ROMÁNU
Vím, že nejsem jako ostatní desetileté děti.
Měl jsem 27 operací.
Díky nim můžu dýchat,
vidět,
slyšet bez naslouchátek,
ale díky žádné nevypadám normálně.
Inkubátory, kahany
a tohle je houba.
Víš, co je houba, viď?
Koukni na ten ksicht. Nic takového jsem v životě neviděl.
Kdybych vypadal jako on, nosil bych kapuci přes obličej.
Vím, že se ti to zrovna nelíbí, ale mně ano.
Je to obličej mého syna.
Nejsi škaredý, Auggie.
To říkáš je proto, že jsi moje máma.
Protože jsem tvoje máma, je to pravda, protože tě znám nejlíp.
V LISTOPADU
– Ahoj. – Tohle nemusíš.
Nevím, o čem to mluvíš, Auggie.
Nemusíš předstírat, že jsem jako ostatní.
Auggie!
Promiň, omlouvám se.
Proč sis sem sedla?
Protože hledám opravdové přátele.
Já taky.
Kým bych to chtěl být?
Tuhle otázku bychom si měli klást neustále.
Hej, Jacku, sedni si sem.
Hned.
Chtěl bych umět ovládat počasí.
Taková superschopnost je docela trapná.
Co bys chtěl ty?
Být neviditelný.
Jsi největší drsňák ve škole. Tak jim ukaž.
Nezapadneš, když ses narodil, abys vyčníval.
Už jsi přemýšlel o plastické operaci?
Jsem po plastické operaci.
Chce to spoustu práce, aby to dopadlo takhle.
Překlad: Michal Ledwoń