Šedesátá léta.
Americká společnost je na pokraji revoluce.
A uvnitř sociálního zmatku ...
... je Sidney Muntzinger.
Můžete to trochu ubrat na vrchu?
- Tady. To by bylo skvělé. - Na vrchu toho moc není.
Ano, já vím, ale vytrhl jsem stránku v časopisu a myslel jsem, že mě ostříháte podle toho.
Takto to vytvarovat.
To je James Dean.
Ano. Můžete to tak udělat? Chtěl bych takový sestřih.
Nedokážu z Vás udělat Jamese Deana.
Já vím, já to samozřejmě chápu.
Zkuste to, co nejblíže to jde.
I kdybych pracoval na Vašich vlasech 10 let, nikdy nebudete vypadat jako James Dean.
Já tomu rozumím. Zkuste to, jak nejlépe umíte.
- To jediné po Vás chci. - Dobře. Dobře.
Dokončil jsem svou poslední knihu.
Dobře.
Konečně.
Trvalo to celou zimu.
Proč? Byla to jen novela o 200 stránkách.
Pořád jsem usínal.
Vstáváte brzo, takže proto ...
Myslel jsem si, že mám poruchu spaní.
Jako narkolepsie, víte? Ale doktor mi řekl, že je to ta kniha.
Když čtu v posteli, moje oči se unaví, pokud tam není něco hodně zajímavého.
Nestříhejte moje uši.
Nechte moje uši tak, jako když jsem přišel.
V ZÁŘÍ