Ahoj Hafsteinne, zrovna jsem viděl tvůj film "Paříž Severu",
a zajímá mě, jaký máš vztah k západním fjordům na Islandu, kde se film odehrává.
Je to velmi krásná oblast, ke které mě to velmi táhne.
Můj první film "Doprava doleva" jsem také natočil blízko města Flateyri,
kde se odehrává i tento film,
a byla celkem náhoda, že jsem to místo objevil.
Natočil jsem tam dva filmy v řadě,
a můj další film se tam odehrávat nebude.
Je to filmově a vizuálně velmi zajímavé místo.
Proč jste se rozhodli pro takový filmový scénář?
Původně jsem ten scénář nepsal já, ale můj kamarád Huldar Breidfjörd,
ale scénář byl založený na mém nápadu, na příběhu otce a syna,
kteří se moc dobře neznají,
a kteří spolu tak trochu zápolí.
Huldar, můj kamarád a autor scénáře, má v tom městě dům,
a našli jsme pro ten příběh dobré prostředí.
Našel jste se trochu v hlavní postavě tohoto filmu?
Ano, myslím, že je to potřeba,
jakožto filmař a režisér se musíte ztotožnit se svými postavami,
musíte jim rozumět, vědět, jaké je jejich citové zázemí,
a myslím, že to nelze udělat, pokud nenahlédnete do sebe.
Moc se mi líbila hudba k filmu,
zajímalo by mě, jak jste vybrali tak perfektně padnoucí písně?
Hudba k filmu je od mého kamaráda, jmenuje se Prins Póló
je to jeden z mých nejoblíbenějších muzikantů,
a prostě jsem cítil, že by ta hudba byla ideální pro atmosféru filmu a příběhu.
Velice úzce jsme spolu pracovali, přišel na natáčení,
napsal nějakou hudbu, a něco jsme použili do filmu, něco ne.
Je to skvělý člověk,
je farmář, který dělá na východě Islandu párky v rohlíku,
a výbornou muziku.
Nerad o svých filmech mluvíte jako o komediích,
bojíte se, že lidé váš film budou brát spíše jako komedii, než jako drama?
No, ona to je svým způsobem komedie.
Život je legrační a zároveň smutný,
a to je něco, co se snažím ve svých filmech ukázat.
Nedívám se na ně pouze jako na komedie, jsou to i dramata,
a doufám, že to je očividné.
A přijde vám tento film více jako drama, než jako komedie?
Tento film...
nevím, pro mě je to jednoduše příběh, který má svou legrační i dramatickou stránku,
jo, myslím...
nevím, těžko říct.
Jak těžké bylo financování, ve srovnání s vaším prvním filmem "Doprava doleva",
a jak je vůbec těžké financování filmu na Islandu?
Není to jednoduché, ale uskutečnitelné.
Můj první film jsme natočili s malým množstvím peněz,
tentokrát jsme měli více peněz,
měli jsme plnou podporu Islandského filmového centra a Eurimages,
je to dánsko-francouzsko-islandská koprodukce,
takže tentokrát jsme měli víc, s čím pracovat.
Myslím, že to je vždycky těžké,
ale pokud věříte svému projektu, pokud jste vytrvalý,
tak se to podaří.
Takže tento film je koprodukce?
Ano, francouzsko-dánská a také anglická.
Díky za váš film, díky za rozhovor,
a jak se islandsky řekne "na shledanou"?
Bless.
Překlad: Ivana Dvořáková