KDYSI DÁVNO
BYLA JEDNA VELICE ZVLÁŠTNÍ HOLČIČKA
KTERÁ ŽILA V LESÍCH...
... SE SVÝM TATÍNKEM.
Jsi mrtvá.
Právě teď.
Zabil jsem tě.
Jsi jak v polospánku.
Příště se polepším.
- Zopakuj to. - Přizpůsob se, nebo zemři. - Buď ve střehu. - I když spím.
- Jsem připravená. - Stačí, když zmáčkneš ten spínač.
Marissa Wieglerová se tak dozví naši pozici.
Jen ty se k ní můžeš dostat.
Nezastaví se, dokud nebudeš mrtvá.
Nebo sama nezemře.
Pojď si si mě najít.
Marisso, pod polárním kruhem jsme zachytili nekódovaný signál.
Myslíme si, že jde o Erika Hellera.
Heller je zdroj na útěku. Navrhuji ho zajmout.
Musí to být tajné, pánové.
- Tati? - Pamatuj si, co jsem tě učil a budeš v pořádku.
Heller byl pryč, ale našli jsme jeho dceru.
Chtěla bych mluvit s Marissou Wieglerovou.
Jmenuji se Marissa Wieglerová.
Chtěla jsi se mnou mluvit?
To je v pořádku.
Co bys chtěla, Marisso?
Potřebuji, abys udělal něco, co mi agentura nedovolí.
Ta holka pořád žije.
Pokud máme být kamarádky, musíš ke mně být upřímná.
Ráda bych měla kamarádku.
- Co to je? - Něco o mně.
Zbytku nerozumím.
- Co s tebou je? - Slib mi, že mě za žádných okolností nebudeš sledovat.
Slibuju.
Hanno!
Utíkej, prasátko!
Snažil jsem se tě připravit.
Na tohle jsi mě nepřipravil.
I děti mohou být někdy zlé.
Je taková, jak jsi čekala?
Je lepší.