Jako dítě jsem strávil rok v nemocnici.
Doktoři mi říkali, ať nechám sportu.
Kam si myslíš, že jdeš, mladíku?
Na olympiádu.
Tady máš něco na medaile.
Díky, mami.
INSPIROVÁNO SKUTEČNÝM PŘÍBĚHEM
Co si pamatuju, vždy jsem chtěl být olympionikem.
Eddie! Ty nejsi žádný sportovec!
Jen jsem musel najít ten pravý sport.
Británie nemá skokana na lyžích od roku 1929.
Budu skokanem na lyžích.
Zlomí si vaz?
Já mu zlomím vaz!
Začal jsem skákat, když ti bylo pět.
Byl jste mistr, takže jsem si říkal, jestli byste mi trochu neporadil.
Nech toho, nic tě to nebude stát.
Koukej na něj. Světová dvojka.
A ten to umí.
Nehodlá skákat, že ne?
Ty toho nenecháš, co?
Jestli chceš na výsluní, měl bys to brát vážně.
Tahle strategie je hnusná, ale zabírá.
Olympiáda nemůže být bez určitých věcí.
Špičkový výkon, výsledky.
Porážka se nebere.
– Jste ostudou sportu. – Tak.
Nejlepší výkon… a máme ostudu!
V ÚNORU
Pane Edwardsi…
– Vaše skoky se nepočítají. – Protože jste právě změnili pravidla.
Nemám snad právo reprezentovat svoji zemi?
Ne.
Můj sen se proměnil v noční můru.
Svět o tobě nechce slyšet.
To není novinka.
Britský olympijský výbor se mě snaží zastavit. Musím.
Média chtějí slyšet tvůj příběh.
Z každého týmu mě vyhodili.
Dřív, než jsem mohl něco ukázat.
Beru skoky na lyžích velice vážně.
Skoro stejně jako dokazovat lidem, že se pletou.
Kam si myslíš, že jdeš?
– Na olympiádu. – Tady máš něco.
Je to výš a rychleji, než jsi kdy skákal.
Zlámeš si kosti. Budeš rád, když budeš moct chodit.
Jako trenér si myslím, že jsi blázen.
Ale jako přítel…
Leť!
Jsi Orel Eddie.
Překlad: L_O_U_S