Musíme být součástí životů našich dětí.
Je naší povinností je chránit.
Tanec na veřejnosti bude v Bomontu od nynějška porušením zákona.
- Mami, to je Ren! Vrátil se! - Nazdar, holky!
Vážím si, že jste se mě přijali.
Chci se vám ukázat v nejlepším světle.
Jestli dokážeš rozběhat tuhle krásku, je tvoje.
Dveře se zasekávají, nemá akcelerátor, plus--
No prostě, dej ji dokupy.
- Je rozkošný. - To říkáš o každém.
- Hej, dávej bacha. - Promiň, neviděl jsem tě.
- Odkud jsi? Máš divný přízvuk. - Já?
Mně zase trhá uši ten tvůj.
- Těší mě, jsem Willard. - Ren... MacCormack.
- Co je zač ta kazatelova dcera? - Máš mě za maloměšťačku, že jo?
Stojí za to, i když je tak nafoukaná?
Chceš něco vidět?
Nejmenší náznak příchodu policie, a končíme.
Co? Nestíháš?
- Mám zaracha? Nebo rovnou basa? - Co mám s tebou dělat?
Nic, tati. Je konec.
Před třemi lety zemřelo při nehodě cestou z diskotéky
pět dětí a tehdy se celé město zbláznilo.
Chceš taneční zábavu? Udělej ji mimo Bomont.
Možná bych mohl něco udělat. Možná mám šanci něco změnit.
- Nechci, aby ses ním scházela. - Proč?
Protože jsem slyšel, že je problémový.
Bacha na to svoje chování, synku.
Mluvíme jménem tohoto města, protože jsme se tady narodili.
Uděláte to, co považujete za nutné. Ale stejně tomu nezabráníte.
Zákaz měl svoje opodstatnění. To už ale neplatí.
Teď nadešel náš čas!
LETOS V ŘÍJNU
Přišli jsme si zatancovat.
JEDEN OKAMŽIK
JEDNO HNUTÍ
Footloose: Tanec zakázán