- Poznala jsem chlapce. - Vážně?
Ano, na Chrisově smutečním obřadě.
- Známe se? - Zná tě tu snad někdo?
- Je tak trochu jiný. - Že je jiný může být fajn.
Tento měsíc jsem tě viděl už na čtvrtém pohřbu.
Jestli se to zopakuje, zavolám policii a všem řeknu...
Marcusi?
Tohle je můj přítel Marcus.
- Těší mě, Marcusi. - O tom potěšení nepochybuji.
OD GUSE VAN SANTA
- Dík, žes mě tam zachránila. Jsem Enoch. - Anabelle.
Toho kluka z pohřbu jsi znala?
Ano, jsem dobrovolnice v nemocnici.
REŽISÉRA FILMU MILK
- Do toho! - Ty je znáš?
- Ne, s Hiroshim se rádi... - Kdo je Hiroshi?
- Je to... duch. - Duch?
A DOBRÝ WILL HUNTING
Seznámíš nás?
- Proč vypadá jako chlapec? - Prý jsi velmi pěkná.
- To jsem neřekl. - Děkuji, Hiroshi!
Anabelle mi říkala, že chodíváš na cizí pohřby s přítelem duchem.
Když to takhle řeknete nahlas, vůbec to nevyzní dobře.
PŘÍŠTÍ ROK V LEDNU
- Chceš si promluvit o Enochovi? - Začíná se to trochu zamotávat.
PRO KOHO ŽIJETE?
O té práci v nemocnici jsem lhala. Jsem pacientka.
Nevadí ti to?
- Uzdravte ji. - Musíte pochopit, že...
Uzdravte ji!
Člověk si myslí, že se život ubere jistým směrem, ale on se vydá opačným.
Myslíš, že nic nemáš? Máš všechno!
- A jakým směrem půjdeme my? - Netuším.
Myslím, že se ubereme velmi dobrým směrem.
Tohle je pták, který si myslí, že vždy se západem slunce zahyne.
A když se ráno probudí, v šoku zjistí, že je naživu,
a zazpívá přenádhernou píseň.
Odkdy jsem tě poznala zpívám každé ráno.