Moc mě to mrzí.
- Boston? - Jo.
Brána 12.
- Chci ti něco říct o té nehodě. - A co?
- Byla jsem tam. - Takže ty jsi byla při tom?
V tom letadle jsem vůbec neměla být, ale byla. Byl tam takový chlápek...
Asi nějaký tajný agent nebo tak.
Obsazeno!
Všechny tam zabil.
- Piloti jsou mrtví? - Do jednoho. - A kdo je zabil? - Já.
Vlastně jsem zastřelil jen prvního pilota a ten náhodou zastřelil druhého.
Nějak tak.
Mayday, mayday.
Potom jsem se probudila u sebe v pokoji. Vůbec netuším, jak jsem se tam dostala.
Pak jsem šla na svatbu April a musela jsem si vzít ty směšné šaty.
A přišli tam další agenti.
Slečno Havensová, mohla byste na chvilku do auta?
Sebrali mě a další co vím, je, že se účastním krádeže auta a pronásleduje mě policie.
Čau June.
Máš nádherný šaty.
Kde máš kabát?
To je šílený!
- Proč se dotýkáš mé ruky? - Protože jsem tu pro tebe.
Dává to naprostý smysl. April se bude vdávat, a to je stresující.
- Ale ne, ne, ne... - Ahoj, June.
Možná jsem se nevyjádřil dost jasně, ale my dva musíme zůstat spolu.
- Promiňte... co jste zač? - To je ten chlápek!
Jsem ten chlápek. Ten chlápek.
Pro vaši vlastní bezpečnost zůstaňte u stolu.
O čem to mluvíte?
Všichni k zemi. Nikdo nás nebude sledovat, nebo zabiju nejdřív sebe a pak ji.
- Na tři, platí? - Jo. - Jedna--
Promiň!
- Zpanikařila jsem. - Jaký číslo by se ti líbilo?
Tři! Zůstaneme u trojky, ta je dobrá.